# &kde; sisemusse piiludes

Nicolas
Goutte
goutte@kde.org

## Konfiguratsioonifailide redigeerimine käsitsi

### Sissejuhatus

&kde; konfiguratsioonifaile on väga lihtne redigeerida isegi lihtsa tekstiredatoriga (näiteks &kate;), sest need kujutavad endast lihtsaid tekstifaile.

Tekstifaili näide:

    [General]
    AutoSave=1
    LastFile=/var/tmp/test.txt

Kasutajate isiklikud konfiguratsioonifailide asuvad kataloogis `.kde/share/config` (`.kde` asemel võib seista ka midagi muud vastavalt keskkonnamuutuja $`KDEHOME` määratlusele), globaalsed konfiguratsioonifailid aga kataloogis &kde; paigalduse asukohas alamkataloogis `share/config` (selle asukoha leiab käsuga `kde-config --prefix`). Failinimede lõpus seisab tavaliselt rc (sellele ei eelne punkti), näiteks `kopeterc`.

Konfiguratsioonifailide redigeerimine käsitsi kujutab endast riski sinu &kde; stabiilsusele. Rakendused ei kontrolli tavaliselt konfiguratsioonifailide sisu. See tähendab, et kui midagi on valesti, ei pruugi konfiguratsioon tööle hakata ja rakendust võib tabada krahh.

### Varukoopiad

Seepärast olgu sinu esimeseks reegliks enne konfiguratsioonifaili redigeerimist teha sellest varukoopia. See on kõige mõistlikum salvestada kuhugi mujale kui kataloogi `.kde` (või muusse keskkonnamuutjaga $`KDEHOME` määratud kataloogi). Varukoopiatest on sageli kasu ka muudel juhtudel: nii võib näiteks mõni suurem krahh hävitada &kde; olulised konfiguratsioonifailid (näiteks sinu &kmail;i seadistused, mida siasaldab fail `kmailrc`). Selliseid suuri krahhe ei tohiks üldiselt küll ette tulla, aga päris välistada ei ole neid paraku ka võimalik.

### Redigeerimine

Miks peaks üldse konfiguratsioonifailides midagi muutma? Kindlasti läheb seda vaja, kui soovid rakendada KIOSK-i režiimi. Võib-olla palub mõni arendaja sul midagi proovida, mis aitaks mõne rakenduse probleeme lahendada. Vahest soovid mõnest probleemist laheneda ilma tervet `.kde` kataloogi eemaldamata. Aga võib-olla soovid hoopis heita pilgu &kde; sisemusse.

Mis ka ei ole põhjus, oletame siinkohal, et sa tahad mingit konfiguratsioonifaili käsitsi muutma hakata.

Enne seda tuleks kindlasti kontrollida, et seda kasutav rakendus ei tööta. Kui tegemist on mõne tähtsama konfiguratsioonifailiga, oleks mõttekas redigeerimine ette võtta üldse väljaspool &kde; töökeskkonda.

Oled valmis? Tee siis failis varukoopia (seda ei tasu kindlasti unustada!), käivita meelepärane tekstiredaktor (oletame, et selleks on &kate;) ja ava fail (ava see kindlasti UTF-8 kodeeringus; &kate; näitab seda kui utf8).

Nüüd on sinu ees umbes selline fail:

    [Group]
    Key1=Value1
    Key2=Value2
    Key3=Value3

Seejärel võid seda muutma asuda (aga ole ettevaatlik!) ning siis salvestada (kontrolli taas, et salvestaksid UTF-8 kodeeringus).

Pärast seda tasub testida rakendust. Kui see ei tööta enam korralikult, sulge rakendus ja asenda muudetud fail varasemaga, millest tegid varukoopia.

#### Lisainfo

- pakub rohkem infot &kde; kataloogistruktuuri koha, aidates sul leida faili, mida soovid redigeerida.

## Skriptid ja töölaud

Lühiinfo DCOP-skriptide kohta. KDCOP.

## Kiirklahvide lisamine &kde;-le

Paljudel klaviatuuridel on tänapäeval lisaklahve, millele ei ole vaikimisi omistatud ühtegi toimingut.

Multimeediaklahvid tekitavad enamasti signaali ja neile saab omistada mingi kiirkorralduse nagu igale muule klahvile. Mõningaid klahve aga ei tuvastada ning nendele vajutamisel dialoogis Kiirklahvide seadistamine ei juhtu mitte midagi.

Mõnel IBM-i sülearvutil on näiteks täiendavad vasakule ja paremale osutava noolega klahvid, mis näevad välja nagu lehekülg vasakule ja lehekülg paremale.

1. Käsuga `xev` saab teada klahvide koodi. Antud juhul on neiks 233 ja 234.

2. Vali klahvisümbolid. Tervet rida sümboleid vaikimisi ei kasutata, nii et valik peaks olema päris suur. Nende nimekirja leiab failist `/usr/X11R6/include/X11/keysymdef.h` (sinu süsteemis võib see küll asuda kuskil mujal).

3. Loo oma kodukataloogi fail `.Xmodmap` ja lisa sinna järgmised read:

       keycode 233 = Next_Virtual_Screen
       keycode 234 = Prev_Virtual_Screen

4. Käivita käsk ``xmodmap` `~/.Xmodmap``

Nüüd võid uuesti käivitada käsu `xev`. Peaksid nägema, et nüüd on ka neil klahvidel oma klahvisümbolid. Seejärel on neile võimalik omistada toiminguid nagu igale muule klahvile.

### Lisainfo

- Käsu `xev` manuaalilehekülje saab avada &konqueror;is `man:/xev` või terminalis ``man` xev` sisestades.

## Uute toimingute kiirklahvide lisamine

Enamikule töölaua või rakenduste toimingutele on kiirklahvid juba eelnevalt omistatud. Kui seda aga pole või kui oled loonud mingi omaenda toimingu, siis saad ka sellele kiirklahvi määrata.

Lisaks eelmainitule võib sul tekkida tahtmine omistada senikasutamata klahv näiteks mõnele skriptile või DCOP-käsule. Me omistame siinses näites kaks lisatud klahvi (vt. ), millega liikuda eelmisele või järgmisele virtuaalsele töölauale, kahele funktsioonile, milleks sul läheb vaja DCOP-i (vt. ).

Seda saab kergesti teha nii:

1. Ava &kcontrol;, vali Hõlbustus ja seal Kiirklahvid

2. Vali Uus toiming

3. Anna uuele toimingule nimi, &eg; `Järgmine virtuaalne töölaud`

4. Vali Toimingu tüübiks Kiirklahv -> Käsk/URL (lihtne)

5. Vajuta kaardil Kiirklahv nupule, millega soovid käsu käivitada. Antud juhul tuleks siis vajutada klahvi, millel on järgmise lehekülje pilt. Klahvikujutisele peaks ilmuma Next_Virtual_Screen.

6. Määra kaardil Käsu/URL-i seadistused käsk: ``dcop kwin default nextDesktop``

Korda sedasama klahviga Prev_Virtual_Screen, mille puhul käsk on siis ``dcop kwin default previousDesktop``.

Seejärel peaks klahvi Prev_Virtual_Screen või Next_Virtual_Screen vajutamine viima sind vastavalt eelmisele või järgmisele virtuaalsele töölauale.

Mõistagi võib mis tahes toimingule omistada mis tahes vaba klahvi.

### Lisainfo

- Põhjalikumalt selgitab seda kõik kiirklahvide (KHotKeys) dokumentatsioon, millega saab tutvuda &khelpcenter;es või &konqueror;is, kui sisestada seal `help:/khotkeys`;.

Adriaan
de Groot
groot@kde.org

## &kdebugdialog; - &kde; silumisväljundi kontrollimine

### Põhiasjad

&kdebugdialog; ei ole vaikimisi &kmenu;s, see tuleb käivitada shellist või mini-käsurealt käsuga ``kdebugdialog``. &kdebugdialog; avab akna, milles on üles loetud kõik silumispiirkonnad. Iga piirkonna ees on märkekast, mida märkides või millest märget eemaldades saab &kde; antud osa silumisväljundi sisse või välja lülitada.

Silumispiirkonnad on järjestatud numbrite, mitte tähestiku järgi, mistõttu näiteks kio (127) on eespool kui artskde (400). Numbrid ulatuvad kuskile 200 000 kanti, aga reaalselt on silumispiirkondi 400. Vajaliku piirkonna leidmiseks ei pea mõistagi nimekirja läbi kerima. Dialoogi ülaosas on tekstiväli, millele saad sisestada vajaliku piirkonna nime või kas või osagi sellest. Näidatavate kirjete nimekirja hakatakse kohe filtreerima, et see vastaks sinu sisestatud tekstile - kui &eg; kirjutad `k`, nimekiri veel väga palju ei muutu, aga näiteks `kont` peaks näitama juba ainult &kontact;i silumispiirkondi. Väga kiiresti saab silumisväljundi sisse või välja lülitada nuppudega Vali kõik ja Tühista kõik valikud, millest esimene paneb &kde; väljastama tohutut kogust silumisväljundit, teise korral see aga puudub peaaegu täielikult.

### KDebugDialog täisrežiimis

Täisrežiimis, mille saab avada käsuga ``kdebugdialog` `--fullmode``, on näha ikka samad silumispiirkonnad, aga hüpikkastist saab korraga valida neist vaid ühe. Seejärel saab eraldi määrata erinevat laadi väljundi - informatsioon, hoiatus, viga ja fataalne viga - andmise või mitteandmise ning iga tüübi korral ka määrata, kuhu väljund saadetakse. Valikud on järgmised:

Fail: sel juhul tuleks sisestada ka faili nimi. See kirjutatakse sinu kodukataloogi (keskkonnamuutujaga $`HOME` määratud kataloogi).

Sõnumiboks: iga silumisteadet näidatakse infodialoogina. Selles tuleb klõpsata OK, et rakendus saaks edasi töötada.

Shell: see on vaikevõimalus. Teated saadetakse standardveaväljundisse (stderr) ning on näha kas shelliaknas, kus rakendus käivitati, või failis `.xsession-errors`.

Syslog: selle korral saadetakse kõik silumisteated süsteemse logi programmile, mis neid oma reeglite kohaselt edasi töötleb.

Puudub: selle korral ei väljastata mingeid seda tüüpi teateid.

Fataalsete vigade korral antud teadete puhul ei ole enamasti mõistlik valida puudumist või süsteemset logi, sest sel juhul sa teadet ei näe ning fataalse veaga silmitsi sattunud rakendus sulgub, ilma et et sa aimaksidki, miks nii juhtus. Seda, kas rakendus fataalsete vigade korral suletakse, saab muidugi määrata ka märkekastiga Fataalsete vigade puhul katkestatakse — vaikimisi on see sisse lülitatud. Samas on fataalse vea tekkimisel rakenduse krahh nagunii kõige tõenäolisem, mis juhtuda saab.

#### Lisainfo